äventyr
See also: æventyr
Swedish
Etymology
From late Old Norse æfintýr, from Middle Low German eventü̂r, from Middle French adventure (“aventure”).
Pronunciation
Noun
äventyr n
- an adventure (the encountering of risks)
Declension
Declension of äventyr | ||||
---|---|---|---|---|
Singular | Plural | |||
Indefinite | Definite | Indefinite | Definite | |
Nominative | äventyr | äventyret | äventyr | äventyren |
Genitive | äventyrs | äventyrets | äventyrs | äventyrens |