înfăptui
Romanian
Etymology
Verb
a înfăptui (third-person singular present înfăptuiește, past participle înfăptuit) 4th conj.
- to carry out
Conjugation
conjugation of înfăptui (fourth conjugation, -esc- infix)
infinitive | a înfăptui | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | înfăptuind | ||||||
past participle | înfăptuit | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | înfăptuiesc | înfăptuiești | înfăptuiește | înfăptuim | înfăptuiți | înfăptuiesc | |
imperfect | înfăptuiam | înfăptuiai | înfăptuia | înfăptuiam | înfăptuiați | înfăptuiau | |
simple perfect | înfăptuii | înfăptuiși | înfăptui | înfăptuirăm | înfăptuirăți | înfăptuiră | |
pluperfect | înfăptuisem | înfăptuiseși | înfăptuise | înfăptuiserăm | înfăptuiserăți | înfăptuiseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să înfăptuiesc | să înfăptuiești | să înfăptuiască | să înfăptuim | să înfăptuiți | să înfăptuiască | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | înfăptuiește | înfăptuiți | |||||
negative | nu înfăptui | nu înfăptuiți |