מיין
Hebrew
Etymology 1
Root |
---|
מ־י־ן (m-y-n) |
Verb
מיין / מִיֵּן • (miyén) (pi'el construction)
- to sort
Conjugation
Conjugation of מיין / מִיֵּן (see also Appendix:Hebrew verbs)
non-finite forms |
|
||||
---|---|---|---|---|---|
finite forms | masculine singular |
feminine singular |
masculine plural |
feminine plural |
|
past | first person | מיינתי / מִיַּנְתִּי | מיינו / מִיַּנּוּ | ||
second person | מיינת / מִיַּנְתָּ | מיינת / מִיַּנְתְּ | מיינתם / מִיַּנְתֶּם | מיינתן / מִיַּנְתֶּן 1 | |
third person | מיין / מִיֵּן | מיינה / מִיְּנָה | מיינו / מִיְּנוּ | ||
present | all persons | ממיין / מְמַיֵּן | ממיינת / מְמַיֶּנֶת | ממיינים / מְמַיְּנִים | ממיינות / מְמַיְּנוֹת |
future | first person | אמיין / אֲמַיֵּן | נמיין / נְמַיֵּן | ||
second person | תמיין / תְּמַיֵּן | תמייני / תְּמַיְּנִי | תמיינו / תְּמַיְּנוּ | תמיינה / תְּמַיֵּנָּה 2 | |
third person | ימיין / יְמַיֵּן | תמיין / תְּמַיֵּן | ימיינו / יְמַיְּנוּ | תמיינה / תְּמַיֵּנָּה 2 | |
imperative | second person | מיין / מַיֵּן | מייני / מַיְּנִי | מיינו / מַיְּנוּ | מיינה / מַיֵּנָּה 2 |
notes |
|
Etymology 2
Proper noun
Yiddish
Verb
מיין • (meyn)
- inflection of מיינען (meynen):
Determiner
מיין • (mayn)
- (nonstandard) Unpointed form of מײַן (mayn).
Categories:
- Hebrew terms belonging to the root מ־י־ן
- Hebrew lemmas
- Hebrew verbs
- Hebrew pi'el verbs
- Hebrew ע״י pi'el verbs
- Hebrew terms borrowed from English
- Hebrew terms derived from English
- Hebrew proper nouns
- Hebrew feminine nouns
- Yiddish non-lemma forms
- Yiddish verb forms
- Yiddish lemmas
- Yiddish determiners
- Yiddish unpointed forms