culpaturus
Latin
[edit]Etymology
[edit]Future active participle of culpō (“blame”).
Participle
[edit]culpātūrus (feminine culpātūra, neuter culpātūrum); first/second-declension participle
- about to blame
Declension
[edit]First/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | culpātūrus | culpātūra | culpātūrum | culpātūrī | culpātūrae | culpātūra | |
Genitive | culpātūrī | culpātūrae | culpātūrī | culpātūrōrum | culpātūrārum | culpātūrōrum | |
Dative | culpātūrō | culpātūrō | culpātūrīs | ||||
Accusative | culpātūrum | culpātūram | culpātūrum | culpātūrōs | culpātūrās | culpātūra | |
Ablative | culpātūrō | culpātūrā | culpātūrō | culpātūrīs | |||
Vocative | culpātūre | culpātūra | culpātūrum | culpātūrī | culpātūrae | culpātūra |