insigniturus
Latin
Etymology
Future active participle of īnsigniō (“mark; distinguish”).
Participle
īnsīgnītūrus (feminine īnsīgnītūra, neuter īnsīgnītūrum); first/second-declension participle
- about to mark, distinguish
Declension
First/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | īnsīgnītūrus | īnsīgnītūra | īnsīgnītūrum | īnsīgnītūrī | īnsīgnītūrae | īnsīgnītūra | |
Genitive | īnsīgnītūrī | īnsīgnītūrae | īnsīgnītūrī | īnsīgnītūrōrum | īnsīgnītūrārum | īnsīgnītūrōrum | |
Dative | īnsīgnītūrō | īnsīgnītūrō | īnsīgnītūrīs | ||||
Accusative | īnsīgnītūrum | īnsīgnītūram | īnsīgnītūrum | īnsīgnītūrōs | īnsīgnītūrās | īnsīgnītūra | |
Ablative | īnsīgnītūrō | īnsīgnītūrā | īnsīgnītūrō | īnsīgnītūrīs | |||
Vocative | īnsīgnītūre | īnsīgnītūra | īnsīgnītūrum | īnsīgnītūrī | īnsīgnītūrae | īnsīgnītūra |