poenitus
Latin
[edit]Etymology
[edit]Perfect passive participle of poeniō.
Participle
[edit]poenītus (feminine poenīta, neuter poenītum); first/second-declension participle
- Alternative form of pūnītus
Declension
[edit]First/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | poenītus | poenīta | poenītum | poenītī | poenītae | poenīta | |
Genitive | poenītī | poenītae | poenītī | poenītōrum | poenītārum | poenītōrum | |
Dative | poenītō | poenītō | poenītīs | ||||
Accusative | poenītum | poenītam | poenītum | poenītōs | poenītās | poenīta | |
Ablative | poenītō | poenītā | poenītō | poenītīs | |||
Vocative | poenīte | poenīta | poenītum | poenītī | poenītae | poenīta |