האמיר
Jump to navigation
Jump to search
Hebrew
[edit]Root |
---|
א־מ־ר (ʾ-m-r) |
Verb
[edit]הֶאֱמִיר • (he'emír) (hif'il construction)
- To rise, to go up, to climb; especially figurative.
- שכר הדירה האמיר ― s'khár hadirá he'emír ― the rent went up
Conjugation
[edit]Conjugation of הֶאֱמִיר (see also Appendix:Hebrew verbs)
non-finite forms |
| ||||
---|---|---|---|---|---|
finite forms | singular | plural | |||
m. | f. | m. | f. | ||
past | first | הֶאֱמַרְתִּי | הֶאֱמַרְנוּ | ||
second | הֶאֱמַרְתָּ | הֶאֱמַרְתְּ | הֶאֱמַרְתֶּם | הֶאֱמַרְתֶּן | |
third | הֶאֱמִיר | הֶאֱמִירָה | הֶאֱמִירוּ | ||
present | מַאֲמִיר | מַאֲמִירָה | מַאֲמִירִים | מַאֲמִירוֹת | |
future | first | אַאֲמִיר | נַאֲמִיר | ||
second | תַּאֲמִיר | תַּאֲמִירִי | תַּאֲמִירוּ | תַּאֲמֵרְנָה1 | |
third | יַאֲמִיר | תַּאֲמִיר | יַאֲמִירוּ | תַּאֲמֵרְנָה1 | |
imperative | הַאֲמֵר | הַאֲמִירִי | הַאֲמִירוּ | הַאֲמֵרְנָה1 | |
notes |
|