נבח
Hebrew
Etymology
From the root נ-ב-ח. Cognate with Arabic نَبَحَ (to bark).
Verb
נָבַח • (navákh) (pa'al construction)
- To bark.
- הכלב נבח. ― hakélev navákh. ― The dog barked.
Conjugation
Conjugation of נָבַח (see also Appendix:Hebrew verbs)
non-finite forms |
| ||||
---|---|---|---|---|---|
finite forms | singular | plural | |||
m. | f. | m. | f. | ||
past | first | נָבַחְתִּי | נָבַחְנוּ | ||
second | נָבַחְתָּ | נָבַחְתְּ | נְבַחְתֶּם1 | נְבַחְתֶּן1 | |
third | נָבַח | נָבְחָה | נָבְחוּ | ||
present | נוֹבֵחַ | נוֹבַחַת | נוֹבְחִים | נוֹבְחוֹת | |
future | first | אֶבַּח | ניבח / נִבַּח | ||
second | תיבח / תִּבַּח | תיבחי / תִּבְּחִי | תיבחו / תִּבְּחוּ | תיבחנה / תִּבַּחְנָה2 | |
third | ייבח / יִבַּח | תיבח / תִּבַּח | ייבחו / יִבְּחוּ | תיבחנה / תִּבַּחְנָה2 | |
imperative | נְבַח | נִבְחִי | נִבְחוּ | נְבַחְנָה2 | |
notes |
|