Tyyne
Finnish
Etymology
19th-century coinage from a dialectal form of tyyni (“calm”).
Pronunciation
Proper noun
Tyyne
- a female given name from Finnish popular in early 20th century.
- 2000 Leila Tuure, Hyvä mies, Karisto, →ISBN, page 188:
- ―Tyyne Taivas Ilona, minä sanoin Seijan kysyessä, mitä tuolle pannaan nimeksi.
- ―Ohoh, mikä se semmoinen nimi on, Seija pällisteli maha lontollaan.
- ―Se on juuri tämän lapsen nimi, vastasin juhlavasti. Nimi oli tullut mieleeni katsellessani lasta ensimmäistä kertaa. Se oli kuin äitini, sen silmät ja valoisa ilme olivat kuin taivas ja sen hymy ennakoi lapsesta tulevan minulle vanhuudenpäivien ilo.
- 2014 Riikka Pulkkinen, Iiris Lempivaaran levoton ja painava sydän, Otava, →ISBN, page 120:
- Ja kaikesta siitä syntyisi huolettomia epäneuroottisia lapsia, joilla olisi vanhahtavat nimet: Väinö ja Salme tai Tyyne ja Vilho.
- 2013 Marianna Flinckenberg-Gluschkoff, Pietarilainen polkuhevonen, Tammi →ISBN page 230:
- Tyynellä oli ihmeellinen kyky pysyä pahimmissakin tilanteissa nimensä mukaisesti tyynenä.
- 2000 Leila Tuure, Hyvä mies, Karisto, →ISBN, page 188:
- The letter "T" in the Finnish tavausaakkoset, a spelling system similar to ICAO spelling alphabet.
Declension
Inflection of Tyyne (Kotus type 8/nalle, no gradation) | |||
---|---|---|---|
nominative | Tyyne | Tyynet | |
genitive | Tyynen | Tyynejen | |
partitive | Tyyneä | Tyynejä | |
illative | Tyyneen | Tyyneihin | |
singular | plural | ||
nominative | Tyyne | Tyynet | |
accusative | nom. | Tyyne | Tyynet |
gen. | Tyynen | ||
genitive | Tyynen | Tyynejen Tyynein rare | |
partitive | Tyyneä | Tyynejä | |
inessive | Tyynessä | Tyyneissä | |
elative | Tyynestä | Tyyneistä | |
illative | Tyyneen | Tyyneihin | |
adessive | Tyynellä | Tyyneillä | |
ablative | Tyyneltä | Tyyneiltä | |
allative | Tyynelle | Tyyneille | |
essive | Tyynenä | Tyyneinä | |
translative | Tyyneksi | Tyyneiksi | |
abessive | Tyynettä | Tyyneittä | |
instructive | — | Tyynein | |
comitative | See the possessive forms below. |