desperatus
Latin
Pronunciation
- (Classical Latin) IPA(key): /deːs.peːˈraː.tus/, [d̪eːs̠peːˈräːt̪ʊs̠]
- (modern Italianate Ecclesiastical) IPA(key): /des.peˈra.tus/, [d̪espeˈräːt̪us]
Adjective
dēspērātus (feminine dēspērāta, neuter dēspērātum, comparative dēspērātior, superlative dēspērātissimus); first/second-declension adjective
Declension
First/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | dēspērātus | dēspērāta | dēspērātum | dēspērātī | dēspērātae | dēspērāta | |
Genitive | dēspērātī | dēspērātae | dēspērātī | dēspērātōrum | dēspērātārum | dēspērātōrum | |
Dative | dēspērātō | dēspērātō | dēspērātīs | ||||
Accusative | dēspērātum | dēspērātam | dēspērātum | dēspērātōs | dēspērātās | dēspērāta | |
Ablative | dēspērātō | dēspērātā | dēspērātō | dēspērātīs | |||
Vocative | dēspērāte | dēspērāta | dēspērātum | dēspērātī | dēspērātae | dēspērāta |
Related terms
Descendants
References
- “desperatus”, in Charlton T. Lewis and Charles Short (1879) A Latin Dictionary, Oxford: Clarendon Press
- “desperatus”, in Charlton T. Lewis (1891) An Elementary Latin Dictionary, New York: Harper & Brothers
- desperatus in Charles du Fresne du Cange’s Glossarium Mediæ et Infimæ Latinitatis (augmented edition with additions by D. P. Carpenterius, Adelungius and others, edited by Léopold Favre, 1883–1887)
- desperatus in Gaffiot, Félix (1934) Dictionnaire illustré latin-français, Hachette.