emancipatus
Latin
[edit]Etymology
[edit]Perfect passive participle of ēmancipō.
Participle
[edit]ēmancipātus (feminine ēmancipāta, neuter ēmancipātum); first/second-declension participle
Declension
[edit]First/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | ēmancipātus | ēmancipāta | ēmancipātum | ēmancipātī | ēmancipātae | ēmancipāta | |
Genitive | ēmancipātī | ēmancipātae | ēmancipātī | ēmancipātōrum | ēmancipātārum | ēmancipātōrum | |
Dative | ēmancipātō | ēmancipātō | ēmancipātīs | ||||
Accusative | ēmancipātum | ēmancipātam | ēmancipātum | ēmancipātōs | ēmancipātās | ēmancipāta | |
Ablative | ēmancipātō | ēmancipātā | ēmancipātō | ēmancipātīs | |||
Vocative | ēmancipāte | ēmancipāta | ēmancipātum | ēmancipātī | ēmancipātae | ēmancipāta |