invitaturus
Latin
[edit]Etymology
[edit]Future active participle of invītō.
Participle
[edit]invītātūrus (feminine invītātūra, neuter invītātūrum); first/second-declension participle
- about to invite
Declension
[edit]First/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | invītātūrus | invītātūra | invītātūrum | invītātūrī | invītātūrae | invītātūra | |
Genitive | invītātūrī | invītātūrae | invītātūrī | invītātūrōrum | invītātūrārum | invītātūrōrum | |
Dative | invītātūrō | invītātūrō | invītātūrīs | ||||
Accusative | invītātūrum | invītātūram | invītātūrum | invītātūrōs | invītātūrās | invītātūra | |
Ablative | invītātūrō | invītātūrā | invītātūrō | invītātūrīs | |||
Vocative | invītātūre | invītātūra | invītātūrum | invītātūrī | invītātūrae | invītātūra |