From Wiktionary, the free dictionary
Jump to navigation
Jump to search
From klekat + -ání.
- IPA(key): [ˈklɛkaːɲiː]
- Hyphenation: kle‧ká‧ní
klekání n
- verbal noun of klekat
- Angelus bell
Declension of klekání (neuter in -í/-ý)
|
singular
|
plural
|
nominative
|
klekání
|
klekání
|
genitive
|
klekání
|
klekání
|
dative
|
klekání
|
klekáním
|
accusative
|
klekání
|
klekání
|
vocative
|
klekání
|
klekání
|
locative
|
klekání
|
klekáních
|
instrumental
|
klekáním
|
klekáními
|
- “klekání”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “klekání”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “klekání”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)