předurčit
Jump to navigation
Jump to search
Czech
[edit]Etymology
[edit]Pronunciation
[edit]Verb
[edit]předurčit
- to predestine
Conjugation
[edit]Conjugation
Infinitive | předurčit, předurčiti | Active adjective | předurčivší |
---|---|---|---|
Verbal noun | předurčení | Passive adjective | předurčený |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | předurčím | předurčíme | — | předurčeme |
2nd person | předurčíš | předurčíte | předurči | předurčete |
3rd person | předurčí | předurčí | — | — |
The verb předurčit does not have present tense and the present forms are used to express future only. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | předurčil | předurčili | předurčen | předurčeni |
masculine inanimate | předurčily | předurčeny | ||
feminine | předurčila | předurčena | ||
neuter | předurčilo | předurčila | předurčeno | předurčena |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | — | předurčiv |
feminine + neuter singular | — | předurčivši |
plural | — | předurčivše |
Further reading
[edit]- “předurčiti”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “předurčiti”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “předurčit”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)