volutatus
Latin
[edit]Etymology
[edit]Perfect passive participle of volūtō.
Participle
[edit]volūtātus (feminine volūtāta, neuter volūtātum); first/second-declension participle
Declension
[edit]First/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | volūtātus | volūtāta | volūtātum | volūtātī | volūtātae | volūtāta | |
Genitive | volūtātī | volūtātae | volūtātī | volūtātōrum | volūtātārum | volūtātōrum | |
Dative | volūtātō | volūtātō | volūtātīs | ||||
Accusative | volūtātum | volūtātam | volūtātum | volūtātōs | volūtātās | volūtāta | |
Ablative | volūtātō | volūtātā | volūtātō | volūtātīs | |||
Vocative | volūtāte | volūtāta | volūtātum | volūtātī | volūtātae | volūtāta |
References
[edit]- “volutatus”, in Charlton T. Lewis and Charles Short (1879) A Latin Dictionary, Oxford: Clarendon Press
- volutatus in Gaffiot, Félix (1934) Dictionnaire illustré latin-français, Hachette.