пуногласје
Serbo-Croatian
Etymology
From пу̏н (“full”) + гла̑с (“voice”) + -је, based on Russian полногла́сие (polnoglásije).
Pronunciation
Noun
пуно̀гла̄сје n (Latin spelling punòglāsje)
Declension
Declension of пуногласје
singular | |
---|---|
nominative | пуно̀гла̄сје |
genitive | пуно̀гла̄сја |
dative | пуно̀гла̄сју |
accusative | пуно̀гла̄сје |
vocative | пуно̀гла̄сје |
locative | пуно̀гла̄сју |
instrumental | пуно̀гла̄сјем |