Vilho
Finnish
Etymology
Traditional short form of Vilhelm and Vilhelmi (“William”).
Pronunciation
Proper noun
Vilho
- a male given name.
- 1960 Väinö Linna, Täällä Pohjantähden alla 2, (WSOY 1980) →ISBN, page 14:
- Johannes Vilhelmin pojanpojasta oli tehty Vilho Johannes, ja pienokainen nukkui rauhallisena puheensorinan ja tupakansavun täyttämän tuvan nurkassa olevassa kehdossaan.
- 1960 Väinö Linna, Täällä Pohjantähden alla 2, (WSOY 1980) →ISBN, page 14:
Declension
Inflection of Vilho (Kotus type 1/valo, no gradation) | |||
---|---|---|---|
nominative | Vilho | Vilhot | |
genitive | Vilhon | Vilhojen | |
partitive | Vilhoa | Vilhoja | |
illative | Vilhoon | Vilhoihin | |
singular | plural | ||
nominative | Vilho | Vilhot | |
accusative | nom. | Vilho | Vilhot |
gen. | Vilhon | ||
genitive | Vilhon | Vilhojen | |
partitive | Vilhoa | Vilhoja | |
inessive | Vilhossa | Vilhoissa | |
elative | Vilhosta | Vilhoista | |
illative | Vilhoon | Vilhoihin | |
adessive | Vilholla | Vilhoilla | |
ablative | Vilholta | Vilhoilta | |
allative | Vilholle | Vilhoille | |
essive | Vilhona | Vilhoina | |
translative | Vilhoksi | Vilhoiksi | |
abessive | Vilhotta | Vilhoitta | |
instructive | — | Vilhoin | |
comitative | See the possessive forms below. |