anspela
Swedish
Etymology
Verb
anspela (present anspelar, preterite anspelade, supine anspelat, imperative anspela)
- to allude
Conjugation
Conjugation of anspela (weak)
Active | Passive | |||
---|---|---|---|---|
Infinitive | anspela | anspelas | ||
Supine | anspelat | anspelats | ||
Imperative | anspela | — | ||
Imper. plural1 | anspelen | — | ||
Present | Past | Present | Past | |
Indicative | anspelar | anspelade | anspelas | anspelades |
Ind. plural1 | anspela | anspelade | anspelas | anspelades |
Subjunctive2 | anspele | anspelade | anspeles | anspelades |
Participles | ||||
Present participle | anspelande | |||
Past participle | anspelad | |||
1 Archaic. 2 Dated. See the appendix on Swedish verbs. |