carinatus
Latin
Etymology
From carīna (“keel”)
Pronunciation
- (Classical Latin) IPA(key): /ka.riːˈnaː.tus/, [käriːˈnäːt̪ʊs̠]
- (modern Italianate Ecclesiastical) IPA(key): /ka.riˈna.tus/, [käriˈnäːt̪us]
Adjective
carīnātus (feminine carīnāta, neuter carīnātum); first/second-declension adjective
Declension
First/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | carīnātus | carīnāta | carīnātum | carīnātī | carīnātae | carīnāta | |
Genitive | carīnātī | carīnātae | carīnātī | carīnātōrum | carīnātārum | carīnātōrum | |
Dative | carīnātō | carīnātō | carīnātīs | ||||
Accusative | carīnātum | carīnātam | carīnātum | carīnātōs | carīnātās | carīnāta | |
Ablative | carīnātō | carīnātā | carīnātō | carīnātīs | |||
Vocative | carīnāte | carīnāta | carīnātum | carīnātī | carīnātae | carīnāta |