concloure
See also: conclouré
Catalan
Etymology
From Latin conclūdere, present active infinitive of conclūdō.
Pronunciation
- IPA(key): (Central) [kuŋˈklɔw.ɾə]
- IPA(key): (Balearic) [koŋˈklɔw.ɾə]
- IPA(key): (Valencia) [koŋˈklɔw.ɾe]
- Rhymes: -ɔwɾe
Verb
concloure (first-person singular present concloc, first-person singular preterite concloguí, past participle conclòs)
- to conclude
Conjugation
Related terms
Further reading
- “concloure” in Diccionari de la llengua catalana, segona edició, Institut d’Estudis Catalans.
- “concloure”, in Gran Diccionari de la Llengua Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana, 2024
- “concloure” in Diccionari normatiu valencià, Acadèmia Valenciana de la Llengua.
- “concloure” in Diccionari català-valencià-balear, Antoni Maria Alcover and Francesc de Borja Moll, 1962.