decretalis
Latin
[edit]Etymology
[edit]Pronunciation
[edit]- (Classical Latin) IPA(key): /deː.kreːˈtaː.lis/, [d̪eːkreːˈt̪äːlʲɪs̠]
- (modern Italianate Ecclesiastical) IPA(key): /de.kreˈta.lis/, [d̪ekreˈt̪äːlis]
Adjective
[edit]dēcrētālis (neuter dēcrētāle); third-declension two-termination adjective
Declension
[edit]Third-declension two-termination adjective.
Number | Singular | Plural | |||
---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masc./Fem. | Neuter | Masc./Fem. | Neuter | |
Nominative | dēcrētālis | dēcrētāle | dēcrētālēs | dēcrētālia | |
Genitive | dēcrētālis | dēcrētālium | |||
Dative | dēcrētālī | dēcrētālibus | |||
Accusative | dēcrētālem | dēcrētāle | dēcrētālēs dēcrētālīs |
dēcrētālia | |
Ablative | dēcrētālī | dēcrētālibus | |||
Vocative | dēcrētālis | dēcrētāle | dēcrētālēs | dēcrētālia |
Related terms
[edit]Descendants
[edit]References
[edit]- “decretalis”, in Charlton T. Lewis and Charles Short (1879) A Latin Dictionary, Oxford: Clarendon Press
- decretalis in Charles du Fresne du Cange’s Glossarium Mediæ et Infimæ Latinitatis (augmented edition with additions by D. P. Carpenterius, Adelungius and others, edited by Léopold Favre, 1883–1887)
- decretalis in Gaffiot, Félix (1934) Dictionnaire illustré latin-français, Hachette.