pohovořit
Jump to navigation
Jump to search
Czech
[edit]Etymology
[edit]Pronunciation
[edit]Verb
[edit]pohovořit pf (imperfective hovořit)
- to have a talk, to chat
Conjugation
[edit]Conjugation
Infinitive | pohovořit, pohovořiti | Active adjective | pohovořivší |
---|---|---|---|
Verbal noun | pohovoření | Passive adjective | pohovořený |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | pohovořím | pohovoříme | — | pohovořme |
2nd person | pohovoříš | pohovoříte | pohovoř | pohovořte |
3rd person | pohovoří | pohovoří | — | — |
The verb pohovořit does not have present tense and the present forms are used to express future only. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | pohovořil | pohovořili | pohovořen | pohovořeni |
masculine inanimate | pohovořily | pohovořeny | ||
feminine | pohovořila | pohovořena | ||
neuter | pohovořilo | pohovořila | pohovořeno | pohovořena |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | — | pohovořiv |
feminine + neuter singular | — | pohovořivši |
plural | — | pohovořivše |
Derived terms
[edit]Further reading
[edit]- “pohovořiti”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “pohovořiti”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “pohovořit”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)