prohlásit
Jump to navigation
Jump to search
Czech
[edit]Etymology
[edit]Pronunciation
[edit]Verb
[edit]prohlásit pf (imperfective prohlašovat)
Conjugation
[edit]Conjugation
Infinitive | prohlásit, prohlásiti | Active adjective | prohlásivší |
---|---|---|---|
Verbal noun | prohlášení | Passive adjective | prohlášený |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | prohlásím | prohlásíme | — | prohlasme, prohlašme (coll.) |
2nd person | prohlásíš | prohlásíte | prohlas, prohlaš (coll.) |
prohlaste, prohlašte (coll.) |
3rd person | prohlásí | prohlásí | — | — |
The verb prohlásit does not have present tense and the present forms are used to express future only. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | prohlásil | prohlásili | prohlášen | prohlášeni |
masculine inanimate | prohlásily | prohlášeny | ||
feminine | prohlásila | prohlášena | ||
neuter | prohlásilo | prohlásila | prohlášeno | prohlášena |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | — | prohlásiv |
feminine + neuter singular | — | prohlásivši |
plural | — | prohlásivše |
Derived terms
[edit]Further reading
[edit]- “prohlásiti”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “prohlásiti”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “prohlásit”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)