From Wiktionary, the free dictionary
Jump to navigation
Jump to search
From u- + hájit.
uhájit pf
- (transitive) to retain, to defend
- Neuhájil svůj titul. ― He failed to retain the title.
- (transitive) to assert, to maintain
Conjugation
The verb uhájit does not have present tense and the present forms are used to express future only. |
|
Transgressives
|
present
|
past
|
masculine singular
|
— |
uhájiv
|
feminine + neuter singular
|
— |
uhájivši
|
plural
|
— |
uhájivše
|
- “uhájiti”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “uhájiti”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “uhájit”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)