duraturus
Latin
Etymology
Future active participle of dūrō.
Participle
dūrātūrus (feminine dūrātūra, neuter dūrātūrum); first/second-declension participle
Declension
First/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | dūrātūrus | dūrātūra | dūrātūrum | dūrātūrī | dūrātūrae | dūrātūra | |
Genitive | dūrātūrī | dūrātūrae | dūrātūrī | dūrātūrōrum | dūrātūrārum | dūrātūrōrum | |
Dative | dūrātūrō | dūrātūrō | dūrātūrīs | ||||
Accusative | dūrātūrum | dūrātūram | dūrātūrum | dūrātūrōs | dūrātūrās | dūrātūra | |
Ablative | dūrātūrō | dūrātūrā | dūrātūrō | dūrātūrīs | |||
Vocative | dūrātūre | dūrātūra | dūrātūrum | dūrātūrī | dūrātūrae | dūrātūra |