inrikta
Swedish
Etymology
Verb
inrikta
- to direct, to set the direction, to focus, to specialize
Conjugation
Conjugation of inrikta (weak)
Active | Passive | |||
---|---|---|---|---|
Infinitive | inrikta | inriktas | ||
Supine | inriktat | inriktats | ||
Imperative | inrikta | — | ||
Imper. plural1 | inrikten | — | ||
Present | Past | Present | Past | |
Indicative | inriktar | inriktade | inriktas | inriktades |
Ind. plural1 | inrikta | inriktade | inriktas | inriktades |
Subjunctive2 | inrikte | inriktade | inriktes | inriktades |
Participles | ||||
Present participle | inriktande | |||
Past participle | inriktad | |||
1 Archaic. 2 Dated. See the appendix on Swedish verbs. |