napovědět
Jump to navigation
Jump to search
Czech
[edit]Etymology
[edit]Pronunciation
[edit]Verb
[edit]napovědět pf (imperfective napovídat)
Conjugation
[edit]Conjugation
Infinitive | napovědět, napověděti | Active adjective | napověděvší |
---|---|---|---|
Verbal noun | — | Passive adjective | — |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | napovím | napovíme | — | napovězme |
2nd person | napovíš | napovíte | napověz | napovězte |
3rd person | napoví | napovědí | — | — |
The verb napovědět does not have present tense and the present forms are used to express future only. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | napověděl | napověděli | napověděn | napověděni |
masculine inanimate | napověděly | napověděny | ||
feminine | napověděla | napověděna | ||
neuter | napovědělo | napověděla | napověděno | napověděna |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | — | napověděv |
feminine + neuter singular | — | napověděvši |
plural | — | napověděvše |
Derived terms
[edit]Further reading
[edit]- “napověděti”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “napověděti”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “napovědět”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)