pobuřovat
Jump to navigation
Jump to search
Czech
[edit]Etymology
[edit]Pronunciation
[edit]Verb
[edit]pobuřovat impf (perfective pobouřit)
Conjugation
[edit]Conjugation
Infinitive | pobuřovat, pobuřovati | Active adjective | pobuřující |
---|---|---|---|
Verbal noun | pobuřování | Passive adjective | pobuřovaný |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | pobuřuji, pobuřuju (coll.) |
pobuřujeme | — | pobuřujme |
2nd person | pobuřuješ | pobuřujete | pobuřuj | pobuřujte |
3rd person | pobuřuje | pobuřují, pobuřujou (coll.) |
— | — |
The future tense: a combination of a future form of být + infinitive pobuřovat. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | pobuřoval | pobuřovali | pobuřován | pobuřováni |
masculine inanimate | pobuřovaly | pobuřovány | ||
feminine | pobuřovala | pobuřována | ||
neuter | pobuřovalo | pobuřovala | pobuřováno | pobuřována |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | pobuřuje | — |
feminine + neuter singular | pobuřujíc | — |
plural | pobuřujíce | — |
Related terms
[edit]Further reading
[edit]- “pobuřovati”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “pobuřovati”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989