provokovat
Jump to navigation
Jump to search
Czech
[edit]Etymology
[edit]Pronunciation
[edit]Verb
[edit]provokovat impf (perfective vyprovokovat)
Conjugation
[edit]Conjugation
Infinitive | provokovat, provokovati | Active adjective | provokující |
---|---|---|---|
Verbal noun | provokování | Passive adjective | provokovaný |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | provokuji, provokuju (coll.) |
provokujeme | — | provokujme |
2nd person | provokuješ | provokujete | provokuj | provokujte |
3rd person | provokuje | provokují, provokujou (coll.) |
— | — |
The future tense: a combination of a future form of být + infinitive provokovat. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | provokoval | provokovali | provokován | provokováni |
masculine inanimate | provokovaly | provokovány | ||
feminine | provokovala | provokována | ||
neuter | provokovalo | provokovala | provokováno | provokována |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | provokuje | — |
feminine + neuter singular | provokujíc | — |
plural | provokujíce | — |
Related terms
[edit]Further reading
[edit]- “provokovati”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “provokovati”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “provokovat”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)