From Wiktionary, the free dictionary
Jump to navigation
Jump to search
From tvrdit + -ení.
tvrzení n
- verbal noun of tvrdit
- assertion
- allegation
Declension of tvrzení (neuter in -í/-ý)
|
singular
|
plural
|
nominative
|
tvrzení
|
tvrzení
|
genitive
|
tvrzení
|
tvrzení
|
dative
|
tvrzení
|
tvrzením
|
accusative
|
tvrzení
|
tvrzení
|
vocative
|
tvrzení
|
tvrzení
|
locative
|
tvrzení
|
tvrzeních
|
instrumental
|
tvrzením
|
tvrzeními
|
- “tvrzení”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “tvrzení”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “tvrzení”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)