întări
Romanian
Etymology
Pronunciation
Verb
a întări (third-person singular present întărește, past participle întărit) 4th conj.
- (transitive) to strengthen; to invigorate; to harden
- (reflexive, with accusative) to harden, to stiffen; to grow stronger
Conjugation
conjugation of întări (fourth conjugation, -esc- infix)
infinitive | a întări | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | întărind | ||||||
past participle | întărit | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | întăresc | întărești | întărește | întărim | întăriți | întăresc | |
imperfect | întăream | întăreai | întărea | întăream | întăreați | întăreau | |
simple perfect | întării | întăriși | întări | întărirăm | întărirăți | întăriră | |
pluperfect | întărisem | întăriseși | întărise | întăriserăm | întăriserăți | întăriseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să întăresc | să întărești | să întărească | să întărim | să întăriți | să întărească | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | întărește | întăriți | |||||
negative | nu întări | nu întăriți |