התיר
Hebrew
[edit]Root |
---|
נ־ת־ר (n-t-r) |
Verb
[edit]הִתִּיר • (hitír) (hif'il construction, passive counterpart הותר / הֻתַּר)
Conjugation
[edit]Conjugation of הִתִּיר (see also Appendix:Hebrew verbs)
non-finite forms | |||||
---|---|---|---|---|---|
finite forms | singular | plural | |||
m. | f. | m. | f. | ||
past | first | הִתַּרְתִּי | הִתַּרְנוּ | ||
second | הִתַּרְתָּ | הִתַּרְתְּ | הִתַּרְתֶּם | הִתַּרְתֶּן | |
third | הִתִּיר | הִתִּירָה | הִתִּירוּ | ||
present | מַתִּיר | מַתִּירָה | מַתִּירִים | מַתִּירוֹת | |
future | first | אַתִּיר | נַתִּיר | ||
second | תַּתִּיר | תַּתִּירִי | תַּתִּירוּ | תַּתֵּרְנָה1 | |
third | יַתִּיר | תַּתִּיר | יַתִּירוּ | תַּתֵּרְנָה1 | |
imperative | הַתֵּר | הַתִּירִי | הַתִּירוּ | הַתֵּרְנָה1 | |
notes |
|