kognitív
See also: kognitiv
Hungarian
Etymology
From Medieval Latin cognitivus.[1] With -ív ending.
Pronunciation
Adjective
kognitív (comparative kognitívabb, superlative legkognitívabb)
Declension
Inflection (stem in -a-, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | kognitív | kognitívak |
accusative | kognitívat | kognitívakat |
dative | kognitívnak | kognitívaknak |
instrumental | kognitívval | kognitívakkal |
causal-final | kognitívért | kognitívakért |
translative | kognitívvá | kognitívakká |
terminative | kognitívig | kognitívakig |
essive-formal | kognitívként | kognitívakként |
essive-modal | — | — |
inessive | kognitívban | kognitívakban |
superessive | kognitívon | kognitívakon |
adessive | kognitívnál | kognitívaknál |
illative | kognitívba | kognitívakba |
sublative | kognitívra | kognitívakra |
allative | kognitívhoz | kognitívakhoz |
elative | kognitívból | kognitívakból |
delative | kognitívról | kognitívakról |
ablative | kognitívtól | kognitívaktól |
non-attributive possessive - singular |
kognitívé | kognitívaké |
non-attributive possessive - plural |
kognitívéi | kognitívakéi |
References
- ^ Tótfalusi, István. Idegenszó-tár: Idegen szavak értelmező és etimológiai szótára (’A Storehouse of Foreign Words: an explanatory and etymological dictionary of foreign words’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2005. →ISBN