sprovodit
Jump to navigation
Jump to search
Czech
[edit]Etymology
[edit]Inherited from Old Czech sprovoditi, zprovoditi. By surface analysis, s- + pro- + vodit.
Pronunciation
[edit]Verb
[edit]sprovodit pf (imperfective sprovázet)
Usage notes
[edit]- This word doesn't have any meaning per se today and is only used in the phrase sprovodit ze světa.
Conjugation
[edit]Conjugation
Infinitive | sprovodit, sprovoditi | Active adjective | sprovodivší |
---|---|---|---|
Verbal noun | sprovození | Passive adjective | sprovozený |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | sprovodím | sprovodíme | — | sprovoďme |
2nd person | sprovodíš | sprovodíte | sprovoď | sprovoďte |
3rd person | sprovodí | sprovodí | — | — |
The verb sprovodit does not have present tense and the present forms are used to express future only. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | sprovodil | sprovodili | sprovozen | sprovozeni |
masculine inanimate | sprovodily | sprovozeny | ||
feminine | sprovodila | sprovozena | ||
neuter | sprovodilo | sprovodila | sprovozeno | sprovozena |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | — | sprovodiv |
feminine + neuter singular | — | sprovodivši |
plural | — | sprovodivše |
Further reading
[edit]- “sprovoditi”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “sprovoditi”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “sprovodit”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)