Inherited from Old Czech haněti, haniti, from Proto-Slavic *ganiti. A cognate to Polish ganić.
hanět impf
- (literary) to blame, criticize
- (literary) to defame, slander
- Synonyms: hanobit, pomlouvat
- Antonym: chválit
Conjugation
Infinitive
|
hanět, haněti
|
Active adjective
|
hanící
|
Verbal noun
|
—
|
Passive adjective
|
—
|
The future tense: a combination of a future form of být + infinitive hanět. |
|
Transgressives
|
present
|
past
|
masculine singular
|
haně |
—
|
feminine + neuter singular
|
haníc |
—
|
plural
|
haníce |
—
|
- “haněti”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “haněti”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “hanět”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)