kivétel
Hungarian
Etymology
From the verb kivesz (“to take out, remove”) + -tel (“noun-forming suffix”).[1]
Pronunciation
Noun
kivétel (plural kivételek)
- exception
- kivétel nélkül ― without exception
Declension
Inflection (stem in -e-, front unrounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | kivétel | kivételek |
accusative | kivételt | kivételeket |
dative | kivételnek | kivételeknek |
instrumental | kivétellel | kivételekkel |
causal-final | kivételért | kivételekért |
translative | kivétellé | kivételekké |
terminative | kivételig | kivételekig |
essive-formal | kivételként | kivételekként |
essive-modal | kivételül | — |
inessive | kivételben | kivételekben |
superessive | kivételen | kivételeken |
adessive | kivételnél | kivételeknél |
illative | kivételbe | kivételekbe |
sublative | kivételre | kivételekre |
allative | kivételhez | kivételekhez |
elative | kivételből | kivételekből |
delative | kivételről | kivételekről |
ablative | kivételtől | kivételektől |
non-attributive possessive - singular |
kivételé | kivételeké |
non-attributive possessive - plural |
kivételéi | kivételekéi |
Possessive forms of kivétel | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | kivételem | kivételeim |
2nd person sing. | kivételed | kivételeid |
3rd person sing. | kivétele | kivételei |
1st person plural | kivételünk | kivételeink |
2nd person plural | kivételetek | kivételeitek |
3rd person plural | kivételük | kivételeik |
Derived terms
(Expressions):
References
- ^ Eőry, Vilma. Értelmező szótár+ (’Explanatory Dictionary Plus’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2007. →ISBN