löytäjä
Finnish
Etymology
löytää (“to find, discover”) + -jä (“-er”)
Noun
löytäjä
Declension
Inflection of löytäjä (Kotus type 10/koira, no gradation) | |||
---|---|---|---|
nominative | löytäjä | löytäjät | |
genitive | löytäjän | löytäjien | |
partitive | löytäjää | löytäjiä | |
illative | löytäjään | löytäjiin | |
singular | plural | ||
nominative | löytäjä | löytäjät | |
accusative | nom. | löytäjä | löytäjät |
gen. | löytäjän | ||
genitive | löytäjän | löytäjien löytäjäin rare | |
partitive | löytäjää | löytäjiä | |
inessive | löytäjässä | löytäjissä | |
elative | löytäjästä | löytäjistä | |
illative | löytäjään | löytäjiin | |
adessive | löytäjällä | löytäjillä | |
ablative | löytäjältä | löytäjiltä | |
allative | löytäjälle | löytäjille | |
essive | löytäjänä | löytäjinä | |
translative | löytäjäksi | löytäjiksi | |
abessive | löytäjättä | löytäjittä | |
instructive | — | löytäjin | |
comitative | See the possessive forms below. |