árusító
Jump to navigation
Jump to search
Hungarian
[edit]Etymology
[edit]árusít (“to sell”) + -ó (present-participle suffix)
Pronunciation
[edit]Participle
[edit]árusító
Derived terms
[edit]Compound words
Related terms
[edit]Noun
[edit]árusító (plural árusítók)
Declension
[edit]Inflection (stem in long/high vowel, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | árusító | árusítók |
accusative | árusítót | árusítókat |
dative | árusítónak | árusítóknak |
instrumental | árusítóval | árusítókkal |
causal-final | árusítóért | árusítókért |
translative | árusítóvá | árusítókká |
terminative | árusítóig | árusítókig |
essive-formal | árusítóként | árusítókként |
essive-modal | — | — |
inessive | árusítóban | árusítókban |
superessive | árusítón | árusítókon |
adessive | árusítónál | árusítóknál |
illative | árusítóba | árusítókba |
sublative | árusítóra | árusítókra |
allative | árusítóhoz | árusítókhoz |
elative | árusítóból | árusítókból |
delative | árusítóról | árusítókról |
ablative | árusítótól | árusítóktól |
non-attributive possessive - singular |
árusítóé | árusítóké |
non-attributive possessive - plural |
árusítóéi | árusítókéi |
Possessive forms of árusító | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | árusítóm | árusítóim |
2nd person sing. | árusítód | árusítóid |
3rd person sing. | árusítója | árusítói |
1st person plural | árusítónk | árusítóink |
2nd person plural | árusítótok | árusítóitok |
3rd person plural | árusítójuk | árusítóik |
Derived terms
[edit]Further reading
[edit]- árusító in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (“The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language”, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN
- árusító in Ittzés, Nóra (ed.). A magyar nyelv nagyszótára (‘A Comprehensive Dictionary of the Hungarian Language’). Budapest: Akadémiai Kiadó, 2006–2031 (work in progress; published A–ez as of 2024)