Inherited from Proto-Slavic *gadati.
hádat impf (perfective pohádat or uhodnout or uhádnout)
- (intransitive) to guess
- (reflexive with se) to quarrel, to argue
- Jen neměl rád, když jsme se hádali s maminkou nebo se sebou navzájem. ― He did not like when we argued with mum or with each other.
Conjugation
The future tense: a combination of a future form of být + infinitive hádat. |
|
Transgressives
|
present
|
past
|
masculine singular
|
hádaje |
—
|
feminine + neuter singular
|
hádajíc |
—
|
plural
|
hádajíce |
—
|
- “hádati”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “hádati”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “hádat”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)