kajszi
Hungarian
Etymology
Borrowed from Ottoman Turkish قیصی (kaysi, kayısı, “apricot”).[1][2]
Pronunciation
Noun
kajszi (plural kajszik)
- (colloquial) Synonym of kajszibarack (“apricot”).
Declension
Inflection (stem in long/high vowel, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | kajszi | kajszik |
accusative | kajszit | kajszikat |
dative | kajszinak | kajsziknak |
instrumental | kajszival | kajszikkal |
causal-final | kajsziért | kajszikért |
translative | kajszivá | kajszikká |
terminative | kajsziig | kajszikig |
essive-formal | kajsziként | kajszikként |
essive-modal | — | — |
inessive | kajsziban | kajszikban |
superessive | kajszin | kajszikon |
adessive | kajszinál | kajsziknál |
illative | kajsziba | kajszikba |
sublative | kajszira | kajszikra |
allative | kajszihoz | kajszikhoz |
elative | kajsziból | kajszikból |
delative | kajsziról | kajszikról |
ablative | kajszitól | kajsziktól |
non-attributive possessive - singular |
kajszié | kajsziké |
non-attributive possessive - plural |
kajsziéi | kajszikéi |
Possessive forms of kajszi | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | kajszim | kajszijaim (or kajsziim) |
2nd person sing. | kajszid | kajszijaid (or kajsziid) |
3rd person sing. | kajszija | kajszijai (or kajszii) |
1st person plural | kajszink | kajszijaink (or kajsziink) |
2nd person plural | kajszitok | kajszijaitok (or kajsziitok) |
3rd person plural | kajszijuk | kajszijaik (or kajsziik) |
References
- ^ kajszi in Zaicz, Gábor (ed.). Etimológiai szótár: Magyar szavak és toldalékok eredete (‘Dictionary of Etymology: The origin of Hungarian words and affixes’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2006, →ISBN. (See also its 2nd edition.)
- ^ kajszi in Tótfalusi, István. Magyar etimológiai nagyszótár (’Hungarian Comprehensive Dictionary of Etymology’). Budapest: Arcanum Adatbázis, 2001; Arcanum DVD Könyvtár →ISBN
Further reading
- kajszi in Bárczi, Géza and László Országh: A magyar nyelv értelmező szótára (“An Explanatory Dictionary of the Hungarian Language”, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN