From o- + třít.
otřít pf (imperfective otírat)
- to wipe, to mop
Otřel si rukávem pot z čela.- He wiped the sweat from his brow with his sleeve.
- (reflexive with se) to brush (against), to graze
Otřela se o zeď.- She brushed against the wall.
Conjugation
Infinitive
|
otřít, otříti
|
Active adjective
|
otřevší
|
Verbal noun
|
—
|
Passive adjective
|
—
|
The verb otřít does not have present tense and the present forms are used to express future only. |
|
Transgressives
|
present
|
past
|
masculine singular
|
— |
otřev
|
feminine + neuter singular
|
— |
otřevši
|
plural
|
— |
otřevše
|
- “otříti”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “otříti”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “otřít”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)