előzék
Hungarian
Etymology
előz (“to precede”) + -ék (noun-forming suffix)
Pronunciation
Noun
előzék (plural előzékek)
Declension
Inflection (stem in -e-, front unrounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | előzék | előzékek |
accusative | előzéket | előzékeket |
dative | előzéknek | előzékeknek |
instrumental | előzékkel | előzékekkel |
causal-final | előzékért | előzékekért |
translative | előzékké | előzékekké |
terminative | előzékig | előzékekig |
essive-formal | előzékként | előzékekként |
essive-modal | — | — |
inessive | előzékben | előzékekben |
superessive | előzéken | előzékeken |
adessive | előzéknél | előzékeknél |
illative | előzékbe | előzékekbe |
sublative | előzékre | előzékekre |
allative | előzékhez | előzékekhez |
elative | előzékből | előzékekből |
delative | előzékről | előzékekről |
ablative | előzéktől | előzékektől |
non-attributive possessive - singular |
előzéké | előzékeké |
non-attributive possessive - plural |
előzékéi | előzékekéi |
Possessive forms of előzék | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | előzékem | előzékeim |
2nd person sing. | előzéked | előzékeid |
3rd person sing. | előzéke | előzékei |
1st person plural | előzékünk | előzékeink |
2nd person plural | előzéketek | előzékeitek |
3rd person plural | előzékük | előzékeik |