nagybetű
Hungarian
Etymology
nagy (“big”) + betű (“letter”)
Pronunciation
Noun
nagybetű (plural nagybetűk)
- capital, capital letter (uppercase letter)
Declension
Inflection (stem in long/high vowel, front rounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | nagybetű | nagybetűk |
accusative | nagybetűt | nagybetűket |
dative | nagybetűnek | nagybetűknek |
instrumental | nagybetűvel | nagybetűkkel |
causal-final | nagybetűért | nagybetűkért |
translative | nagybetűvé | nagybetűkké |
terminative | nagybetűig | nagybetűkig |
essive-formal | nagybetűként | nagybetűkként |
essive-modal | — | — |
inessive | nagybetűben | nagybetűkben |
superessive | nagybetűn | nagybetűkön |
adessive | nagybetűnél | nagybetűknél |
illative | nagybetűbe | nagybetűkbe |
sublative | nagybetűre | nagybetűkre |
allative | nagybetűhöz | nagybetűkhöz |
elative | nagybetűből | nagybetűkből |
delative | nagybetűről | nagybetűkről |
ablative | nagybetűtől | nagybetűktől |
non-attributive possessive - singular |
nagybetűé | nagybetűké |
non-attributive possessive - plural |
nagybetűéi | nagybetűkéi |
Possessive forms of nagybetű | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | nagybetűm | nagybetűim |
2nd person sing. | nagybetűd | nagybetűid |
3rd person sing. | nagybetűje | nagybetűi |
1st person plural | nagybetűnk | nagybetűink |
2nd person plural | nagybetűtök | nagybetűitek |
3rd person plural | nagybetűjük | nagybetűik |