cselekedet
Hungarian
Etymology
From cselekedik (“to do, act”) + -et (“noun-forming suffix”).[1]
Pronunciation
Noun
cselekedet (plural cselekedetek)
Declension
Inflection (stem in -e-, front unrounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | cselekedet | cselekedetek |
accusative | cselekedetet | cselekedeteket |
dative | cselekedetnek | cselekedeteknek |
instrumental | cselekedettel | cselekedetekkel |
causal-final | cselekedetért | cselekedetekért |
translative | cselekedetté | cselekedetekké |
terminative | cselekedetig | cselekedetekig |
essive-formal | cselekedetként | cselekedetekként |
essive-modal | — | — |
inessive | cselekedetben | cselekedetekben |
superessive | cselekedeten | cselekedeteken |
adessive | cselekedetnél | cselekedeteknél |
illative | cselekedetbe | cselekedetekbe |
sublative | cselekedetre | cselekedetekre |
allative | cselekedethez | cselekedetekhez |
elative | cselekedetből | cselekedetekből |
delative | cselekedetről | cselekedetekről |
ablative | cselekedettől | cselekedetektől |
non-attributive possessive - singular |
cselekedeté | cselekedeteké |
non-attributive possessive - plural |
cselekedetéi | cselekedetekéi |
Possessive forms of cselekedet | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | cselekedetem | cselekedeteim |
2nd person sing. | cselekedeted | cselekedeteid |
3rd person sing. | cselekedete | cselekedetei |
1st person plural | cselekedetünk | cselekedeteink |
2nd person plural | cselekedetetek | cselekedeteitek |
3rd person plural | cselekedetük | cselekedeteik |
Synonyms
References
- ^ Eőry, Vilma. Értelmező szótár+ (’Explanatory Dictionary Plus’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2007. →ISBN