szégyentelen
Jump to navigation
Jump to search
Hungarian
[edit]Etymology
[edit]szégyen (“shame”) + -telen (“-less, without”, adjective-forming suffix)
Pronunciation
[edit]Adjective
[edit]szégyentelen (comparative szégyentelenebb, superlative legszégyentelenebb)
Declension
[edit]Inflection (stem in -e-, front unrounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | szégyentelen | szégyentelenek |
accusative | szégyentelent | szégyenteleneket |
dative | szégyentelennek | szégyenteleneknek |
instrumental | szégyentelennel | szégyentelenekkel |
causal-final | szégyentelenért | szégyentelenekért |
translative | szégyentelenné | szégyentelenekké |
terminative | szégyentelenig | szégyentelenekig |
essive-formal | szégyentelenként | szégyentelenekként |
essive-modal | szégyentelenül | — |
inessive | szégyentelenben | szégyentelenekben |
superessive | szégyentelenen | szégyenteleneken |
adessive | szégyentelennél | szégyenteleneknél |
illative | szégyentelenbe | szégyentelenekbe |
sublative | szégyentelenre | szégyentelenekre |
allative | szégyentelenhez | szégyentelenekhez |
elative | szégyentelenből | szégyentelenekből |
delative | szégyentelenről | szégyentelenekről |
ablative | szégyentelentől | szégyentelenektől |
non-attributive possessive - singular |
szégyentelené | szégyenteleneké |
non-attributive possessive - plural |
szégyentelenéi | szégyentelenekéi |
Derived terms
[edit]Further reading
[edit]- szégyentelen in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (“The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language”, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN