szinusz
Hungarian
Etymology
Borrowed from German Sinus, from Latin sinus.[1]
Pronunciation
Noun
szinusz (plural szinuszok)
Declension
Inflection (stem in -o-, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | szinusz | szinuszok |
accusative | szinuszt | szinuszokat |
dative | szinusznak | szinuszoknak |
instrumental | szinusszal | szinuszokkal |
causal-final | szinuszért | szinuszokért |
translative | szinusszá | szinuszokká |
terminative | szinuszig | szinuszokig |
essive-formal | szinuszként | szinuszokként |
essive-modal | — | — |
inessive | szinuszban | szinuszokban |
superessive | szinuszon | szinuszokon |
adessive | szinusznál | szinuszoknál |
illative | szinuszba | szinuszokba |
sublative | szinuszra | szinuszokra |
allative | szinuszhoz | szinuszokhoz |
elative | szinuszból | szinuszokból |
delative | szinuszról | szinuszokról |
ablative | szinusztól | szinuszoktól |
non-attributive possessive - singular |
szinuszé | szinuszoké |
non-attributive possessive - plural |
szinuszéi | szinuszokéi |
Possessive forms of szinusz | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | szinuszom | szinuszaim |
2nd person sing. | szinuszod | szinuszaid |
3rd person sing. | szinusza | szinuszai |
1st person plural | szinuszunk | szinuszaink |
2nd person plural | szinuszotok | szinuszaitok |
3rd person plural | szinuszuk | szinuszaik |
Derived terms
Compound words
See also
References
- ^ Tótfalusi, István. Idegenszó-tár: Idegen szavak értelmező és etimológiai szótára (’A Storehouse of Foreign Words: an explanatory and etymological dictionary of foreign words’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2005. →ISBN