köhögés
Hungarian
Etymology
köhög (“to cough”) + -és (noun-forming suffix)
Pronunciation
Noun
köhögés (plural köhögések)
- coughing (the act of coughing)
- cough (a sudden, usually noisy expulsion of air from the lungs, often involuntary)
- cough (a condition that causes one to cough; a tendency to cough)
Declension
Inflection (stem in -e-, front unrounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | köhögés | köhögések |
accusative | köhögést | köhögéseket |
dative | köhögésnek | köhögéseknek |
instrumental | köhögéssel | köhögésekkel |
causal-final | köhögésért | köhögésekért |
translative | köhögéssé | köhögésekké |
terminative | köhögésig | köhögésekig |
essive-formal | köhögésként | köhögésekként |
essive-modal | — | — |
inessive | köhögésben | köhögésekben |
superessive | köhögésen | köhögéseken |
adessive | köhögésnél | köhögéseknél |
illative | köhögésbe | köhögésekbe |
sublative | köhögésre | köhögésekre |
allative | köhögéshez | köhögésekhez |
elative | köhögésből | köhögésekből |
delative | köhögésről | köhögésekről |
ablative | köhögéstől | köhögésektől |
non-attributive possessive - singular |
köhögésé | köhögéseké |
non-attributive possessive - plural |
köhögéséi | köhögésekéi |
Possessive forms of köhögés | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | köhögésem | köhögéseim |
2nd person sing. | köhögésed | köhögéseid |
3rd person sing. | köhögése | köhögései |
1st person plural | köhögésünk | köhögéseink |
2nd person plural | köhögésetek | köhögéseitek |
3rd person plural | köhögésük | köhögéseik |
Derived terms
Compound words
Expressions
Further reading
- köhögés in Bárczi, Géza and László Országh: A magyar nyelv értelmező szótára (“An Explanatory Dictionary of the Hungarian Language”, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN